Pappa forteller historier om henne. Hun var en flink havforsker.
Han har fortalt om babyen de fikk, som mamma kalte Nim.
Hun fant opp navnet. Det er iallfall det pappa sier.
Det er alt mamma er for meg nå: historier.
Men det er noen fantastiske historier!
Som den han kaller "Havforskeren og den store blåhvalen".
Det var en gang at havforskeren dro ut på havet -
- for å finne ut hva som var inni magen til den store blåhvalen.
Da mamma stirret inn i hvalens munn, dukket det opp et mystisk skip.
Det het Sjørøverskipet.
Det kom altfor nærme. Hvalen ble redd, og havforskeren ble slukt.
Pappa ville finne blåhvalen. Han trodde den ville komme tilbake med henne.
Han savnet henne nok bare. Det gjorde vi begge.
Da jeg var 4 år, hadde vi seilt rundt jorda -
- fra Kapp det gode håp til Patagonia. Fra Singapore til Cookøyene.
Og så en dag fant vi det:
Hjemmet vårt!
Dette er min øy.
Her er det fint å vokse opp. Jeg går ikke på skole. Jeg har hjemmeskole.
Flytt deg, Selkie!
Eller rettere sagt "øyskole".
Unnskyld!
Alt jeg vet, har jeg lært av vennene mine.
Selv om to ting har ulik størrelse, faller de med samme hastighet.
Galileo har bevist det. Han er pelikanen min.
Sjøløven min Selkie lærte meg å svømme, og jeg lærte henne å spille fotball.
Hun er en god midtbanespiller.
Og visste du at havskilpadder og visse øgler går hverandre på nervene?
Vil jeg vite noe mer om verden, åpner jeg bøkene mine.
Med litt fantasi kan jeg reise hvor som helst.
Jeg har et godt liv.
Til middag blir det grønnsaker.
Melorm setter en ekstra spiss på dem. De er pappas livrett.
Jeg kan ha funnet en ny art.
- Husk hva den skal hete. - "Urdyret Nim".
Pappa er marinbiolog. Han er besatt av ørsmå nanoplankton.
Ikke min greie, men hver sin lyst.
Det er flere millioner pikoplankton i 1 ml vann. Urdyret Nim kan være her.
- Øgle, da! - Han heter faktisk Fred.
Han som er så glad i naturen, burde like dyr.
Men har de flere enn én celle, mister Jack interessen.
Forskere fra hele verden spør ham om alt mulig.
Han skriver artikler også, som denne for National Geographic.
- Hva viser den? - 37 knop!
Forskerens liv passer ikke alle, men det passer oss.
Forsyningsskip kommer med sånt vi trenger.
Nye bøker og papir. Spiker og tøy. Alt vi ikke kan lage selv.
Vi seiler ut i åpent hav for å møte det.
Ikke engang kapteinen på skipet har sett hvor fantastisk øya vår er.
Passer vi på øya vår, så passer øya på oss.
Og sånn vil vi ha det. Det er vår egen fullkomne, hemmelige verden.
- Klar? - Ja.
Så mye! Se her. Ekte tomatfrø. Husker du...
Den siste Alex Rover-boka! "Mitt arabiske eventyr."
- Hva skjer i Arabia? - Vi spiser først.
Nei, jeg begynner å lese.
"Det er en forbannelse. Jeg er ikke ute etter bråk, men bråk blir det."
"Spørsmålet var ikke om jeg skulle dø, men hvordan jeg skulle dø."
"Ville fangevokterne skyte meg eller ville jeg tørste i hjel?"
"Jeg må være helten i min egen livshistorie!"
Hvor fører dere meg?
Til et annerledes hull. Til ære for deg, Alex Rover.
Har du hørt om Edderkoppgropen?
"Edderkoppgropen"? Det besvarer spørsmålet om hvordan jeg skal dø.
Nei, stopp! Hvor skal du?
"Tørster i hjel" er aktuelt igjen.
Hvordan ble Alex Rover den han er?
- Ble han født så modig? - Om han ble født så modig?
Mot er noe vi må lære oss om og om igjen hele livet.
Det er ikke bare noe man har i seg, men i alle valgene vi tar. Hver dag.
Hvor tror du Alex Rover er akkurat nå?
Kanskje han ligger inni en sarkofag 20 000 favner under havet?
Eller i en edderkoppgrop uten noen motgift.
Nå må du sove.
Sov godt.
Og ikke drøm om edderkopper!
"Tauet skar i håndleddene mine."
Edderkopp!
De skal oppi her.
Rett. Rette vinkler.
Er det apoteket?
Jeg vil bestille noe. Hånddesinfeksjon.
Hvor mange flasker har dere?
Da tar jeg alle sammen.
- Ja? - Det er fra apoteket.
- Bare sett det der. - I regnet?
Jeg har betalt for det og gitt deg masse tips. Sørg for at du får det!
Alexandra? Det er Buffy, utgiveren din.
Jeg bekymrer meg for deg, kjære.
Du sitter ved pc-en, og spiser bare Progresso-suppe, dag etter dag.
Hvordan går det med den nye Alex Rover-boka?
Ikke føl noe press!
Dere vet det ikke, men Alex Rover gir seg ikke så lett!
Jeg har kommet meg ut av langt verre kniper.
Unnskyld? Vent litt. Jeg skal liksom slippe unna.
Alexandra!
Hvorfor finner jeg ikke ut av det?
Ikke føl noe press.
Ofring til vulkanen. Hva tenkte jeg på?
"Å leve i skyggen av en vulkan."
Sprøtt. Hvordan kan man finne på noe sånt?
Jøss! Perfekt!
- Hva skal du? - Strømmen har snudd.
- Jeg vil se Zanders atoll. - Vi skal jo spise middag.
- Det er full algeblomstring. - Mer plankton?
Jeg er sikker på at vi finner urdyret Nim.
- Chiccas egg klekkes jo snart. - Dette opplever man bare én gang.
- Det sa du om sørlyset også. - To netter, Nim.
Chicca reddet bare én skilpadde i fjor. Jeg blir her.
- Vi kan snakke sammen på telefon. - Vær så snill, da!
Jeg er ikke liten lenger.
- Du har så mye av moren din i deg. - Det er vel bra?
Ja da. Men jeg vant ikke kranglene med henne heller.
Bare fire timer til lavvann. Henter du prøveglassene og våtdrakten min?
Får jeg e-post, så si at jeg er tilbake på torsdag.
- Gå vekk, øgle! - Han heter Fred.
Jeg får vel svare hvis det er et helt opplagt spørsmål?
- Sikker på at det er greit? - Du har reist fra meg før.
Jeg har jo Selkie, Fred, Galileo og den nye Alex Rover-boka.
- Kom tilbake med urdyret Nim! - Ja da. Vi ses på torsdag. Glad i deg!
- I like måte! - Jeg anroper deg i kveld.
Ingen festing mens jeg er borte!
To nye e-poster. Så populære vi er.
Hei, Freddie. Hvordan går det?
"Kjære Jack Rusoe. Jeg trenger hjelp."
"Kan du besvare noen spørsmål for meg? Hilsen Alex Rover."
Alex Rover skriver til faren min! Kan det være selveste Alex Rover?
Det er ham! Det er faktisk ham!
"Kjære Alex Rover. Jack vil sikkert gjerne hjelpe deg."
"Han er stor fan av deg. Det er vi begge to. Hilsen Nim."
"Kjære Alex Rover. Jack vil sikkert gjerne hjelpe deg."
"Han er tilbake på torsdag. Han er stor fan av deg. Det er vi begge. Nim."
"Nim"? For et uvanlig navn.
"Kjære Nim. Er du Jacks kollega?"
"Jack skrev om en vulkan der dere bor. Kjenner du til den? Alex Rover." Send.
- Hva driver du med, Alexandra? - Undersøkelser. Gå vekk!
- Det mener du ikke. Du elsker meg. - Hvordan kan du være sikker på det?
- Fordi hele verden elsker Alex Rover. - Jaså?
Den ble oversatt til 21 språk. Ikke føl noe press!
Du har stått fast i tre måneder.
Du må enten ofre meg til vulkanen eller la meg rømme.
- Du må fullføre boka! - Hysj! Jeg tenker.
Det er det som er problemet. Ikke bruk hodet, men kroppen.
Nettopp. Kinka!
Det var fantastisk, Jack. Chiccas babyer ble født i kveld.
Moldvarpkrabbene var sykt sultne, men jeg reddet alle seks skilpadder.
- Jeg er stolt av deg. - Hvordan er det på atollen?
Det er mer praktfullt enn Melkeveien!
- Neste gang må du bli med. - Har du funnet nanoplanktonet mitt?
Det skal du ikke se bort fra.
Legg deg nå. Og ikke les mer.
- Hvordan visste du at jeg leste? - Jeg kjenner deg godt. God natt.
Sov godt.
Noe så praktfullt.
Jack? Pappa?
Å nei!
Freddie!
For et rot, Selk.
Ingen strøm. Filler'n!
Jack? Hører du meg?
Jack Michael Rusoe? Hører du meg, pappa?
Jack?
Svar, pappa!
Jack? Pappa?
Urdyret Nim!
Den har sprunget lekk. Ikke bra. Ingen liker lekkasjer.
Langt ute på havet.
Ingen mast. Ingen satellitt.
Synkende båt.
Hvordan kommer jeg meg tilbake til Nim?
Han skulle jo ikke være tilbake før i morgen.
Må finne mat. Må få krefter. Må komme meg tilbake til Nim!
Det er min fisk! Jeg så den først!
Hva?
Hvem er du? Kjenner jeg deg?
Er du en av Nims venner?
Jeg må ha fått solstikk siden jeg snakker med en fugl.
- Kom tilbake med urdyret Nim! - Ja. Ses på torsdag. Glad i deg!
- I like måte! - Jeg anroper deg i kveld.
For et rot, Selk.
Alex Rover. Skriver han til oss igjen?
"Kjære Nim. Er du Jacks kollega?"
"Jack skrev om en vulkan der dere bor. Kjenner du til den?"
"Hilsen Alex Rover."
"Kjære Alex. Det er en vulkan her."
"Ildfjellet. Da den hadde utbrudd, ble himmelen hvit av aske."
"Himmelen var hvit av aske." Bra bilde.
"Kjære Nim. Er det mulig å se boblende lava i et vulkankrater?"
Send. Jeg gleder meg til å få svaret.
Å nei! Postmannen!
Unnskyld, men kan du stikke det under døra?
"Jeg vet ikke hvordan krateret ser ut, men det får du snart vite."
"Hilsen Nim, Jacks kollega."
Så mye post!
Jeg skal bare lukke opp døra. Ingen sak. Hent posten!
Ingen sak. Nå går vi.
Jeg klarer det! Alle vrir om dørhåndtak. Du klarer det!
Kom igjen. Bare litt høyere.
Ta tak i den. En, to, tre!
Hvem trenger vel post? Jeg kan hente den i morgen.
Interessant. Det er ikke lava, men tørr stein.
Det skal jeg si til Alex Rover!
Galileo! Vi har vært bekymret for deg. Hvor har du vært?
Vi undersøker bare noe for Alex Rov...
Hva skjer? Hold deg fast, Fred!
Kom igjen, da!
Løsne, da!
Gikk det bra, Fred?
Vi sier ikke til Jack at vi var her.
"Ekspedisjonen gikk dårlig."
"Jeg falt ned fra fjellet og fikk et stygt sår på kneet." Min skyld!
"Det er hovent. Hva hadde du gjort med ei lang flenge med verk i?"
Hva hadde jeg gjort?
"Kjære Nim. Det viktigste er at såret er rent og tørt."
"Man kan forhindre betennelse ved å bruke simaroubaplanten."
Simarouba?
"PS. Går det bra med deg, Nim?"
"Kjære Alex. Jeg får det bra når faren min kommer tilbake."
"Men det er veldig fint å snakke med en livs levende helt. Nim."
"Når faren min kommer tilbake"?
Herregud.
"Hvem er du, Nim? Hvor gammel er du?"
"Er du helt alene der du er?"
Hva er det? Hva gjør det der ute?
Det kommer så fort.
Sjørøverskip!
"Havforskeren og den store blåhvalen"! Å nei!
Jeg tror vi blir invadert.
- For et paradis. - Den står ikke på kartet.
Se her, kaptein.
Dette blir innbringende. Fine greier!
- Se på den søte, lille nisen. - Naturen i all sin prakt!
Grillen kan stå der. Vi må ha fluktstoler.
- Så selger vi drinker til overpris. - Hysj!
Du har lovet alle en egen øy, kaptein.
De får et eget sjørøverparadis!
- Sjørøverparadis? - Vi kommer tilbake om to dager.
Et hotell hadde gjort seg her.
Tilbake om to dager?
Jack? Kom inn, Jack!
Pappa! Hvor er du?
Jeg trenger deg!
"Hvem er du, Nim? Hvor gammel er du?"
"Er du helt alene der du er?"
"Ja, jeg er helt alene. Jeg er 11 år, og pappa er blitt borte på sjøen."
"Beinet mitt er hovent, og sjørøverne har tenkt å overta øya. Nim."
"Hva kan jeg gjøre, Nim?"
Hva kan jeg gjøre, Nim?
- Kom. - Kom?
Jeg klarer det ikke selv. Jeg kan ikke være helten i min egen historie.
Jeg trenger deg, Alex Rover. Hjelp meg, er du snill.
Hjelp meg!
"Beklager. Jeg skulle gjerne kommet, men jeg har litt plassangst."
"Litt"? Også en måte å si det på.
Du har vel ikke tenkt å sende det?
Beklager. Jeg skulle gjerne kommet, men jeg har litt plassangst.
Jeg har ikke vært ute av leiligheten min på 16 uker.
"Hva mener du? Du er en av de største eventyrerne som har levd!"
"Du er Alex Rover!"
- Men jeg er ikke den Alex Rover. - Det er sikkert og visst!
- Nødtelefonen. - Det gjelder ikke meg.
Det er ei lita jente som er helt alene midt ute i Sør-Stillehavet.
Hun har skadet seg alvorlig, og det er min skyld.
Sa du Sør-Stillehavet? Vi betjener bare San Francisco-området.
- Innenriksdepartementet. - På Fiji?
- Det er ei lita jente på ei øy der ute. - Fiji består av 33 1 øyer.
"Nøyaktig hvor er du, Nim?"
"Kjære Alex Rover. Øya vår ligger på 20 grader sør, 162 grader vest"-
- "i det sørasiatiske havet. Ikke si det til noen!"
"Pappa blir fra seg hvis noen finner hjemmet vårt, men jeg er redd."
Vi gjør det! Vi reiser!
20 grader sør, 162 grader vest.
- Jeg klarer ikke å gå ut engang! - Det er ikke så langt. Hun trenger deg.
- Jeg kjenner henne ikke engang. - Du vet at hun er ei lita jente.
Hun er alene, og ber deg om hjelp.
- Vær helten i livshistorien din. - Det er min replikk!
La handling følge ord. Nå kommer vi oss ut!
Vi drar på eventyr. Bli med meg på en reise.
Kanskje du til og med vil kose deg.
- Jeg trenger deg, Alex Rover. - Jeg er i ferd med å gå fra vettet.
"Kjære Nim."
"Jeg reiser til 20grader sør, 162 grader vest."
"Første fly går ved midnatt, og så blir det en uvanlig reiserute."
"Jeg vet ikke når jeg er framme, men jeg er underveis."
"Kommer jeg ikke, betyr det nok at jeg er blitt borte til sjøs."
Kommer Alex Rover hit? Han kommer, Selkie! Han er underveis!
Jeg klarer det ikke. Jeg kan ikke reise.
Utrolig at du kom så langt. Det er nok best at du ikke reiser.
Det var tross alt meg hun ville ha, og ikke deg.
- Du er dessverre ikke virkelig. - Jo, for deg, så.
Kom igjen.
- Lukk opp døra. - Du kan ikke tvinge meg!
Du har rett. Du må gjøre det selv. Kom igjen.
Vri om dørhåndtaket.
Du klarer det.
Ja!
Nå drar vi og redder jenta.
- Ta hånda mi, Alexandra. - Nei!
- Berør verden. - Nei. Den er uhygienisk!
Kom!
Ikke dra!
- Hold opp! - Hva i...?
- Hva er du redd for? - Alt!
- Går det bra med deg? - Ja. Deilig med frisk luft.
Et øyeblikk, bare.
- Jeg blir fort reisesyk. - Vi står jo stille.
Det er tanken på bevegelse jeg blir uvel av.
Vi må holde dem ute i bukta. Alex Rover kommer.
Vi må holde dem unna stranda. Forsvarslinjer, som peloponneserne.
De er gamle greske krigere. Det står om dem i leksikonet.
Du kom akkurat tidsnok, Galileo!
Vi blir invadert. Alle mann på dekk! Alle må hjelpe til.
Vent, Galileo! Hva skal du? Kom tilbake! Jeg trenger dem!
Alt verktøyet mitt!
- Skoene, frue. - Skoene? Noe så ekkelt.
Unnskyld meg.
Snu deg, er du snill.
Her er det noe! Veskesjekk!
- Hva er det? - Til suppen min.
- Ikke lov. - Skal jeg åpne den med tennene?
- Hva er dette? - Hånddesinfeksjon.
Ikke lov! Man får ikke ha med seg mer enn 1 dl.
Neste!
Å nei!
Ikke svikt meg!
Verktøybeltet mitt?
Galileo?
Takk!
Håpet er ikke ute for Jack ennå, elendige haier!
Like varmt som på et dampbad. Er det ikke fryktelig varmt?
Det har jeg svart på. Jeg syns det er behagelig.
- Et siste spørsmål. - Hva er det nå?
Kan dere varme opp Progresso-suppe?
Jeg er ikke særlig reisevant. De beslagla boksåpneren.
- Armen min! - Det er bare litt turbulens.
Litt turbulens, ja. Jeg skal bare... Et øyeblikk.
Jeg skal bare gjøre én... Jeg smyger forbi.
Unnskyld meg.
Det eneste som er bra med fly, er peanøttene.
Er jeg allergisk mot peanøtter?
Hva tenkte jeg på?
Reiselyst. Eventyr. Bonuspoeng med fly.
Kan jeg få være alene på do? Er ingenting hellig?
- Hva er dette for noe? - Reisesyketabletter.
- Blir man ikke trøtt av dem? - Trøtt?
Miss Rover?
Vi er framme. Vi er i Borneo.
- Jeg skal til Rarotonga. - Flyet til Rarotonga går om...
12 minutter.
- Skal jeg hjelpe deg? - Nei takk!
Unnskyld!
Det var et uhell!
Nei, vent. Det må være en feil.
- Jeg skal med flyet til Rarotonga. - Det er ingen feil.
Expedia sa jeg skulle med det store flyet.
- Det er det store flyet. - Er det det store flyet?
Så morsomt. Alex Rover. Samme navn som den store eventyrhelten.
Kjempemorsomt.
De må ikke vite at vi er her. Slokk ilden. Vi skjuler stien også.
Vi må få det til å se fælt ut, så ingen vil komme hit.
Jeg skal si til Jack at jeg beskyttet øya.
Vi klarer det, Selk. Vi har ikke noe valg.
Ikke noe bål i kveld, dere. Og ikke noe lys.
Ingen må få vite at vi er her.
Så, så, dere. Det er ingen der ute. Nå lukker vi øynene.
Ikke ta meg nå! Overlever jeg, lover jeg å holde meg hjemme.
Jeg skal høre på angsten og tvilen!
Der er Orion. Det er april.
Da må jeg være 9 grader nord for... Det går en skipsled...
Hva? Er jeg for langt nordover?
Du kan ha rett. Du har jo peiling på stjerner, Galileo.
Emily?
Er det deg?
Jeg skal finne tilbake til henne!
Jeg skal ta vare på Nim!
Emily?
Se på dem. Jeg lovte Jack at ingen fikk komme hit.
Mot er noe man finner hver dag!
Våkn opp, Selkie! I dag skal vi kjempe for vår del av verden! Det er vår øy!
- Den er helt uoppdaget, pappa. - Fergeselskapet har oppdaget den.
- Kom nå! - Vent, mamma. Jeg er ikke ferdig.
Hva i...? Gi meg en dollar til! Jeg så en havfrue!
Kom nå! Vi må rekke jollen!
Ti stille! Ta på lua. Kom nå, sussebass!
- Moden banan? - Nei, jeg skal til Ildfjellet.
- Du trenger en hamburger. - Det er ingen hamburger.
Så fin du er!
- Du trenger geit. - Nei. Du trenger den.
Vask hendene før du tar på noe annet.
- Jeg skal til Ildfjellet. - Bli med!
- 20 grader sør, 162 grader vest. - Jeg vet hva du trenger. Bli med!
- Tannbørste! - Jeg har alltid med min egen.
Bruk den heller selv. Puss, puss. Takk. Ha det!
- Vet du hvor du skal? - Jeg vet hva du trenger.
- Har du noe hånddesinfeksjon? - Jeg vet hva du trenger. Bli med!
- Det er visst alt du kan si? - Jeg vet hva du trenger. Bli med!
- Tillit, Alex. - Lett for deg å si.
- "Tillit er eventyrets hemmelighet." - Det er fra "Reisen til Kilimanjaro".
- Det du trenger! - Der ser du.
De har kommet til feil sted. Ingen invaderer øya mi ustraffet.
Gass dem vekk, Selk!
Lær dem hva som skjer når død fisk og platan blandes sammen.
- For et paradis. - Hva er det for noe?
En undervannsgeysir, kanskje.
Du store! Hva er det for en gyselig lukt?
Det stinker!
Snu båten! Det er fryktelig! Jeg må kaste opp!
- En sjøløve! - Vår egen velkomstkomité!
Du gjorde så godt du kunne, Selk. Hvor er du, Jack?
Hold blikket på horisonten. Så kaster du ikke opp.
Blikket på horisonten.
Jeg kan føre deg til Tuvalu-øya. Båten går ikke lenger.
Bra. Hva er det?
- Det er en monsun. - En ordentlig monsun?
Himmelen lar ikke uværet komme hit. Jeg stoler på himmelen min.
- Bra replikk. Jeg er forfatter. - Ikke stjel den! Jeg er også forfatter.
Nei vel. Bare behold den.
Mine sjøfolk og kvinnfolk! Sjørøver-OL om en halvtime!
Hva er de små husene for noe?
Mine damer og herrer! Tørrdoene er nå åpne!
- Kikkerten min! - Se opp for fæle skapninger!
Det er ingen fæle skapninger.
Ikke ennå, Fred. Ingen må få vite at vi er her.
Få den vekk! Få den vekk!
Vekk! Jeg så en drage!
Flygende drager!
- Hvor har du vært? - Hva går det av ham nå?
Det blir skattejakt om 20 minutter. Utforsk gjerne øya.
Ingen fare, Fred. Andre angrepsbølge. Rop på vennene dine!
Jeg skal gjøre det.
Klar til å fly på ordentlig, Freddie?
Milde moses!
Flygende drager!
Det er bare øgler. Ikke noe uvanlig.
Hvor mange øgler kan fly, kaptein?
Til båtene med dere! Forsvinn!
Øgler er redde for ild.
Det er bare naturen, og vi vet hvordan man temmer den!
La meg presentere de verdensberømte sjørøverdanserne!
Tuvalu-øya. Du må gå herfra.
Gå? Det er 100 meter dit.
Du sa vi skulle helt fram til Tuvalu.
- Den lille båten kan ikke kjøre lenger. - Du tøyser!
- Av med deg. - Det er galskap!
Og jeg vet en del om galskap.
Mannen med helikopter bor her. Finn ham.
Vet du ikke hvor utrygge helikoptre er? Jeg vil tilbake med en gang!
- Jeg skal anmelde deg... et sted! - Lykke til!
Vann til livet! Det vakre havet. Saltvann. Er det ikke deilig?
Det er ikke mye deilig, nei!
Det er bare vått og ekkelt. Hei!
- Kjør meg tilbake! - Hold opp, Alexandra. Nå er du her!
Kjenn smaken av eventyr!
Det smaker vondt!
- Har du sett Edmund? - Nei.
Eddie? Er du der inne?
- Det passer ikke å leke nå! - Visst gjør det det!
- Se der oppe! - Hva er det?
Ja! Røyk!
Ser ut som en vulkan!
Har den utbrudd?
Er det jordskred?
Kom igjen!
Nei. Feil vei!
Jøss.
Shirley!
Jøss. Var det jeg som gjorde det?
Jøsses!
Da drar vi! Ikke få panikk. Det er en del av opplevelsen.
Tilbake til båtene!
Skynd deg, Edmund!
Hvem er du?
Hva gjorde du der oppe?
- Bor du her? - Ja.
- Hva gjør du her? - Vi skal liksom være på ferie.
- Hvor er gutten vår? - Edmund!
- Du er ikke som jeg hadde trodd. - Hva mener du?
Eventyret om sjørøverskipet. Om havforskeren og hvalen.
Jeg er ikke fra noe eventyr.
- Jeg er fra Brisbane. - Edmund!
- Du må dra nå. - Blir du med?
- Det er ikke trygt her. - Jo, for meg.
Du er helt alene!
- Edmund! - Jeg kommer, mor!
Eddie! Hvor har du vært, gutten min?
- Vi har lett etter deg overalt. - Jeg traff ei jente.
- På denne gudsforlatte øya? - Hun bor her.
Du og skrønene dine! Mennesker har ikke noe her å gjøre!
Hvor gammel er du?
- Du får ikke se på tv på en måned! - Husarrest for alltid!
Å nei. Hvor er du, Alex Rover?
- Hva skjer? - Stormen har endret kurs. Det er ille!
- Greit. Jeg kommer til å dø! - Det ser sånn ut.
Ei glassboble høyt oppe til værs. Jeg avskyr helikoptre.
- Du kan ikke si sånt! Du er en helt! - Nei, jeg er bare helikopterpilot.
Det er du som er helten! Du kom helt hit for å redde noen.
Du tok kontroll over den delen av livet ditt.
- Jeg må kaste opp. - Nei, du må ikke...
Hva er det?
- Det er visst et cruiseskip. - Vi lander på det.
- Sør-sørvest, full fart. - Se der, kaptein.
Du store!
Aldri mer! Aldri mer!
Å, takk!
Hvem ga deg tillatelse til å lande? Hvem er du?
- Alex Rover. - Eventyreren?
Nei, forfatteren!
Ikke svikt meg! Du er min siste sjanse! Kom igjen!
Sånn, ja! Kom igjen!
Du klarte det!
Før meg hjem! Før meg tilbake til Nim, moder natur!
Koordinatene er 20 grader sør, 162 grader vest. Det er ei lita jente der.
- Det er ingen jente der ute. - Hun er helt alene på ei øy.
- Dere ser på meg som jeg er gal! - Vi har vært på nærmeste øy.
- Før meg dit! - Det er monsun, og vi snur ikke!
Hun er ikke ved sine fulle fem. Legen kan gi henne noe beroligende.
- Han skal ha dessert. - Hun er der. Jeg hørte henne.
- Jeg fikk iallfall e-post fra henne. - Du er ikke gal.
Jeg så henne. Hun fins. Og hun er på øya.
Takk!
Skipslegen kommer.
Etter henne!
Bingo om fem minutter!
Stopp henne!
Dumme koffert! Og suppen!
Her! Her er hun!
Der! Ikke la henne slippe unna!
- Hva i alle dager gjør du? - Jeg har nervøst sammenbrudd!
Nei, stopp!
Jeg gir ikke opp! Jeg kommer tilbake, Nim!
Det lover jeg deg!
Pappa?
Jack?
Pappa!
Går det bra, pappa?
Jack trenger oss, Selkie! Vi må redde ham!
Nim?
Er det deg, Nim?
- Hvem er du? - Jeg er Alex Rover.
- Alex Rover? - Ja, det er meg.
Nei, det er ikke mulig. Alex Rover er mann. Han er helt.
Han skulle hjelpe meg. Han redder folk. Man må ikke redde ham.
Jeg vet det.
- Jeg er Alexandra Rover. - Alexandra?
- Forfatteren. Fra San Francisco. - Er du forfatter?
- Du trengte noen. - Men ikke deg. Du må dra din vei!
Du må dra før pappa kommer tilbake. Det er vår øy. Bare vår!
Og vi vil ikke ha noen andre her! Vær så snill å dra!
- Følg etter henne. - Ti stille!
- Hun trenger deg. - Hun klarer seg.
- Hun trenger ikke meg. - Jo da! Og du trenger henne også.
- Hvor skal du ellers gjøre av deg? - Jeg skal dra min vei.
Jeg bygger flåte og lager bål. Så drar jeg hjem, og blir der.
- Du kan ikke være alene hele livet. - Jeg er ikke alene. Jeg har deg.
Nei. Ikke nå lenger.
Jeg vil ikke være krykken din lenger.
Akkurat, ja.
- Vi må løse det. Forslag, takk. - Nei.
- Hva mener du? - Jeg slutter, Alexandra.
Ingen flere eventyr. Du må klare deg selv!
Du kan ikke slutte. Jeg har skapt deg, og du må gjøre som jeg sier.
Adjø, gamle venn. Lykke til!
- Vent! Kom tilbake! - Gå til jenta!
Nim? Hva var det?
Drep meg nå. Få det overstått!
Nim? Hjelp!
Hjelp, Nim!
Hører du meg? Det er så mørkt her ute!
Hjelp meg, Nim!
Jeg har reist rundt halve kloden. Med fly og helikopter.
Jeg stjal en båt. Da kan du vel i det minste hjelpe meg den siste biten?
Nim?
Beklager at du ikke vil ha meg her. Jeg trodde jeg gjorde det rette.
Det er sånn det ender. Et skarpt lys i mørket.
Mitt verste mareritt. Drept av ei ildflue!
Takk, Nim.
- Hvor lenge har du bodd her? - Så lenge jeg kan huske.
Bare gå inn, hvis du vil.
"Jack Rusoe er forsker og forfatter, og bor på ei øde øy."
"Ingen får vite hvor den er."
Hvor lenge har faren din vært borte?
I fire dager.
Men Jack får alltid gjort det han skal. Han kommer tilbake.
- Helt sikkert. - Vil du ha mat?
Hva er det?
Mungbønner og goborøtter.
Og det er melorm.
Nei, jeg nøyer meg med suppen min.
Suppen din?
Beklager.
Smak.
Du har ikke skrevet bøkene om Alex Rover, har du vel?
Har jeg ikke det?
Alex Rover er aldri redd for å prøve noe nytt.
Hva syns du?
Mer å tygge på enn jeg hadde trodd.
Det er ikke ekkelt.
Hva i alle dager tenkte jeg på?
Ja vel!
Nim?
Så nydelig.
Helt tomt.
Kanskje han bare ikke finner veien?
Nei. Pappa er lurere enn som så.
Hadde båten hans vært hel, ville han vært hjemme nå.
Du kom deg hit helt fra San Francisco, og du kan jo ingenting.
Pappa hadde vært tilbake fra Zanders atoll hvis han var i live.
Han kommer ikke tilbake, Alexandra.
Hør her.
Samme hva som skjer, enten det er her eller et annet sted...
Så skal jeg passe på deg.
Du skal ikke være alene.
Hva er det?
Galileo?
Det er ham!
Pappa!
Bli med!
Pappa!
Du er her! Du er i live!
- Jeg har vært så redd! - Jeg sa jo at jeg skulle komme tilbake!
Som jeg har savnet deg!
- Går det bra med deg? - Nå, så.
- Takk, Galileo! - Takk, Galileo!
- Hva er det? Urdyret Nim? - Jeg vet ikke.
Det kan godt hende. Kom hit.
Hei.
Hvem er det?
- Det er Alex Rover, pappa. - Alex Rover?
Hun skrev bøkene. Det er Alexandra Rover. Forfatteren.
Fra San Francisco.
Du må være Jack Rusoe. Forskeren.
Jeg er Jack, ja. Forskeren.
Hva er det, pappa?
Jeg så bare for meg Alex Rover litt annerledes.
Forfatteren og forskeren. Sånn begynte historien deres.
Hvordan historien ender? Det er det ingen som vet.